"Derfor elsker jeg Wagstaff." Var det ikke samme tema i fjor?
Kom nu, det er sødt. "Fordi Andy går her. Fordi Ollie går her."
Hvor er vores børns projekter?
Der er mr. Frond. Vi kan spørge ham, hvor vores børns ting er.
Prøver han at gemme sig? Ms. La Bonz, mr. Frond står bag dig.
- Det sker hver dag. - Undgår du os?
Nej. Jeg indgår jer.
- Hvorfor er din læbe svedig? - Hvad? Nej ...
Hvor er vores børns projekter? Vi kan ikke finde dem.
De er lige dér.
Du pegede ikke på noget. Når man siger "dér", skal man pege på noget.
Stop, Frond. Fortæl, hvor de er.
Okay. Jeres børns stile var lidt kreative.
- Skulle de ikke være det? - For kreative.
For kreative? Det lyder godt.
De var stødende. Skoleinspektøren er her -
- og jeg er allerede på glatis, fordi mit diplom ikke gælder her.
Hvor slemme kan de være? Det er børns historier.
- Så slemme. - "Følgende historie er hemmelig."
Hvis du også elsker Wagstaff, må du kende sandheden.
Men det, du får at vide, kan du aldrig glemme.
Det begyndte, da jeg havde time.
Ikke langt væk var verdens største ondskab lige ankommet.
Nøgen!
- Tøjanalyse negativ. - Fedt garn!
Tøjanalyse god nok.
- Forhold dig rolig. - Nej!
Forhold dig rolig. Du sendte mig fra fremtiden for at hjælpe dig -
- med at deaktivere eleven kendt som Louise Belcher.
Hvad? Dårligt kram!
- Barn kaldet Louise Belcher ... - Jeg har frikvarter.
Er du en superstærk robot fra fremtiden?
Svar ikke på det, det var retorisk. Jeg må løbe.
Tag det roligt. Det er mig, Darryl. Kom med mig, hvis du vil overleve.
- Hvorfor ser du sådan ud? - Fordi jeg er fra fremtiden.
Har de ingen barberblade der? Det overskæg er ikke okay.
- Synes du ikke, det er sejt? - Nej.
Vi bliver jagtet af en robot, som rigtige Frond byggede i fremtiden.
Det ved jeg godt. Jeg antog, det her ville ske en dag.
Hurtigt. Herind.
Jeg dukker mig for to. Hej, Louise. Hej, sære, fremtidige Darryl.
- Hvad har jeg gjort mod ham? - Det skete, da du gik ud af 8.
Browniestol-overraskelsen. Jeg gjorde det virkelig.
Fra den dag var Frond aldrig den samme.
Han sagde op og låste sig inde i kælderen -
- hvor han arbejdede dag og nat på en tidsmaskine og en robot.
Jeg arbejder på en tidsmaskine, og vi besøger de samme netfora.
- Brugte du din tidsmaskine? - Nej, hans. Min starter brande.
Rejste du tilbage i tiden bare for at sige det her?
Tog du ingen våben med? Kun exposition og et overskæg?
Hvis jeg havde nogle våben, ville jeg bruge dem på dig.
Men det har du ikke. Jeg ville bare klargøre det.
Der er han.
Her kommer den svedige Belchermave-special!
- Hvad? Det var sjovt. - Vi må løbe.
Tag fat i rebet.
Løb, Gene.
Jeg ved, vi flygter fra mr. Frond, men lidt frokost ville være rart.
Nogle få stykker flæsk er sundt.
Nogen taber måske noget mad. Kom nu, stuvet majs.
- Må jeg sidde hos jer? - Okay.
- Jeg har ikke en god dag. - Heller ikke jeg.
Jeg klarer mig. Jeg har taget den forkerte bog med i skole.
Mr. Frond, du har trænet hårdt!
- Vi må have mere stuvet majs. - Det er jo det, jeg siger.
- Løb ud i køkkenet. - Jeg deaktiverer jer alle.
- Din hud brændte af. - Vi lavede et god bedring-kort.
Det er en bananskræl.
- Køkkenet er så blankt! - Herovre, Gene!
Hallo, Frond. Nu spiser vi frokost.
Endelig sker der noget godt her. Børnene: et - fremtidig Frond: nul.
Så nu er vi her og lever skjult i Mexico -
- eller et sted, hvor vi venter på, at de finder os.
Jeg tager en lur under en varm tortilla.
Det må være en mel-lur.
Fordi tortillas er lavet af mel. Han er under en tortilla.
Hvis du læser det her ... Jeg taler ikke til jer, jeg skriver.
- Jeg kan høre det. - Jeg hører, om det lyder godt.
Jeg prøver at sove under en tortilla.
Jeg er træt af at være på denne strand med jer!
Gå lidt længere ned ad stranden. Og vi er i øvrigt i Belize.
- Det står der på min hat. - Vi købte den på et loppemarked.
Ja, men det var i nærheden.
"Hvis du læser dette, er der stadig en fantastisk chance for" -
- "at alle vil tro, at mr. Frond gjorde i bukserne."
Den var god. Nogle af referencerne var lidt ... Men alligevel.
Jeg kan ikke trænge igennem til jer. Se lige her.
Du læser den her, Bobby. Jeg vil bare lytte til historien.
Jeg vil lukke øjnene og lytte. Læs den højt.
"De Begavedes Prutteskole. Det var frokostpause på Prutteskolen."
Den sejeste skole i verden. Alle dansede til min sang.
Vil du bestå gasklassen? Så må du slippe gas
Men mr. Frond bestemte sig for at ødelægge det for alle.
Jeg ved, det er de Begavedes Prutteskole -
- men vi synger og danser ikke her.
God sang, Moz-prut.
Det var ikke mig. Jeg pruttede ikke.
Bare vent, til I hører den næste pruttelyd.
Jeg har arbejdet på den hele året. Den vil blæse taget af skolen!
Giv mig det. Giv mig det.
Indtil du kan opføre dig ordentligt, konfiskerer jeg dit keyboard.
Det havner på mit kontor. Eller et sted, I ikke kender til.
Nej! Jeg følger efter ham og finder ud af hvor.
Mr. Frond spiller nok på det. Og det kan sikkert lide det.
Du får ikke keyboardet tilbage, før du opfører dig bedre.
Eller også får vi det tilbage ved at opføre os endnu værre.
Jeg hører musik, og det gør mig nysgerrig om sex.
Nej, ingen nysgerrighed på gangen.
- Jeg skal bruge mit låsedirkesæt. - Nej, jeg har mit her.
- Vi skal bruge PA-anlægget. - Det er for sent.
De sagde, Jody havde fødselsdag og indsamlingen af dåsemad gik godt.
Det er ikke alt. Jeg har en særlig meddelelse.
Og vend om.
Der ligger en Brendan Fraser-dvd i en busk udenfor.
Min, min, min!
- Kom ud lige nu! - Ikke mig, men det her skal ud.
Når skolen har suget vinden ad af dine sejl
Husk, at det er sejt at bruge vinden i numsen
Prut, prut, prut, prut
Hver prut er et kunstværk Hvor skal jeg begynde og slutte
- Prutter slipper dig fri - Det er gassen i måsen
Det er lyden bagi Det er lasten du bæ'r på
Alt luften i din numse Kom og slip den fri
For prutter er frihed
- Hvad skal vi gøre? - Prutte!
- Åbne hele rumpen - Det her siger rumpen
Nu kører vi ... Prut!
Det er gassen i måsen Dyttet i halen
Det er lyden bagi Det er lasten du bæ'r på
Luften i din numse Kom og slip den fri
For prutter er frihed
For prutter slipper dig fri
Slut.
- Græder du? - Hans prutter satte dem fri.
Han vil ødelægge skolen med prutter.
Det var op til læseren at afgøre, om skolen blev ødelagt.
- Det var stadig ulækkert. - Det var smukt.
Og apropos ulækkert.
"Tina Belchers erotiske fiktion præsenterer:"
"Derfor elsker jeg Wagstaff: en skrækhistorie."
Jeg hedder Tina Belcher og elsker Wagstaff, så jeg blev sherif.
Jeg mener gangvagt, men det er en slags sherif.
Noget stemte ikke den morgen. Jeg følte det i knoglerne.
I mine arme og ben. I alle mine knogler.
Du kommer for sent. Jeg må notere dig, hvis du ikke har en seddel.
Vær ikke sådan en sladrehank.
Undskyld, Tammy, men jeg ... Hallo.
Undskyld, men har I lov til at være her? Eller at være høje?
Tak, Tina. Du er så nem at narre.
- Kom tilbage, Tammy. - Nej.
Hun er ikke sød. Vi har gangpas.
Vi skal have vores sportsvacciner.
Atleters helbred er det vigtigste helbred. Held og lykke.
Jeg håber, vi ses til pepmødet i dag.
Ikke hvis jeg håber, vi ses der først.
Swish. Bare rumper.
Sportsfyrens skridtbeskytter må have kradset.
Jeg må hellere gå. Mødet pepper ikke sig selv.
Kom ind. Er alle klar?
Basketball! Basketball!
Her kommer kvartfinalevinderne, Wagstaff Whalers!
Det var underligt.
Spis ikke min skulder. Nu kan jeg ikke gå med toppe, dumme zombie.
Zombier angriber skolen, og jeg gav Tammy en top i gave.
Sportsvaccinen må have forvandlet spillerne til zombier.
Vi ville så gerne kurere sportskløe, men måske burde vi ikke gøre det.
Denne vej.
Vi er sikre på lærerværelset. Det er den eneste dør, som kan låses.
Man må også ryge, hvis nogen føler sig stresset.
Nej, den er låst. Er der nogen derinde?
Mr. Frond, du må lukke os ind. Zombierne er lige bag os.
Jeg ville gerne, men den rører sig ikke ud af flækken.
- Luk døren op, mr. Frond. - Nej.
I kan ikke lade os være herude. Døren gjorde ondt på mine knoer.
Jeg må holde mig sikker, så jeg kan lede dem, der overlever.
- Det er logisk. - Mr. Frond, der er ...
Bliv derinde i sikkerhed. Du er så vigtig. Vi klarer os.
Ja, jeg tror, det ...
Gad vide, om hun kan smage hans sorg.
- Åh, nej. - Vi har problemer.
- Vi er omringet. - Kast Gene til dem.
Jeg gør i bukserne for ikke at være så appetitvækkende.
Vi spytter på dem. Det gør min stedmor, når jeg ser hende på wc.
- God idé, Zeke. - Spyt på dem!
Kom nu, gør det. Store spytklatter.
Klamt, Zeke.
De falder i svime, når du svinger. Fortsæt, min pige.
Det virker. De tror, du flirter med dem.
Sig noget pænt om deres øjne.
- Jeg mister dem. - Kom nu, flirt mere.
Okay. Tilbage, alle sammen.
Nej, Tina!
Vi er i sikkerhed. De spiser ud af min hånd, i stedet at spise den.
Alle piger kan lide sportsfyre.
Kom, vi går et sted hen, hvor vi 16 kan være alene.
- Hun var aldrig min, vel? - Hvem? Åh, Tina.
Det var ikke let at date 15 zombier.
- Jo, det var det. - Tak, zombiekærester.
"Snart vidste jeg ikke, hvor vi blev skilt ad."
"Numser. Jeg elsker numser."
Jeg tror, det er nok. Det blev underligt.
I kan se, hvorfor jeg ikke kunne vise den her.
Du gør et stort nummer ud af ingenting.
Det er bare børns historier. Kom nu.
- Men ... - Hvad?
Hvorfor kan de ikke lide mig?
Jeg er skurken i alle historierne.
- Græd ikke, mr. Frond. - Jeg græder ikke.
Du var ikke så slem i Tinas historie.
Jeg var en kujon! Jeg låste mig inde, mens børnene blev spist!
- Hvad? Sig det igen. - Jeg låste ...
... mig selv inde, mens børnene blev spist!
Frond, du er ikke en skurk. Du er bare ...
Du er kompliceret. Og meget anspændt.
- Men du tog ikke Genes keyboard. - Jo, jeg har det her.
Slap lidt af. Tal med børnene og relater til dem på deres niveau.
Okay. Som chicken nuggets og mails.
Tja, du ... Du skal nok finde på noget.
- Måske burde jeg se mere til dem. - Ja, eller det modsatte.
Tak, Bob og Linda. Jeg tror, vi fik et vigtigt gennembrud i dag.
Giv mig et kram som afslutning. Det føles godt.
- Stiller du deres projekter frem? - Absolut ikke.
- Linda, se. - Hvad?
- Du godeste. - Hun snørede ham.
Nu vil jeg holde min tale foran alle eleverne.
Nu kan jeg vise skoleinspektøren min bedste side.
- Det er din aften i aften. - Tak, familien Belcher.
Åh gud, tag din taske. Og Genes keyboard.
Nu går vi.
- Jeg er klar til pastaballet. - Du er smuk.
Det skete. Jeg fornemmede det. Browniestol-overraskelsen.
- Ikke noget, Tina. - Hvad skete der?
Hvad sagde du? Browniestol-forskrækkelse?
- Nej, browniestol-overraskelse. - Okay. Hvad er det?
Man lægger en brownie på en stol, og så går man væk.
Hvordan bliver brownien overrasket? Hvorfor pranker du den?
Nogen sætter sig uden at kigge og får brownie på numsen.
Det lyder ikke så godt, når man siger det højt.
Det ser ud, som om nogen satte sig i en bunke bæ på stolen.
Det er et glimrende, men usædvanligt prank.
Hvad skete der?
Tekster: Charlotte Reeve www.sdimedia.com